- Kultúr
- Cinematrix
- amerikai botrány
- oscar-díj
- kritika
- christian bale
- jennifer lawrence
- robert de niro
Botrányosan mély dekoltázsok
További Cinematrix cikkek
-
Kétszer is kiugrasztott minket a székből ez az új horrorfilm
- Megvalósulhat Orlando Bloom rajongóinak dédelgetett álma
- Orbán Viktor is felelős lehet a föld pusztulásáért – állítják egy új filmben
- Végre egy vicces szitkom a Netflixen, mégis alig nézi valaki
- Donald Trump hamarosan beköszön a magyar mozikba
„Nem nézett ki túl jól, és a haját mindig átfésülte a kopasz feje tetején. De így is vonzott a magabiztossága” – miközben ezt halljuk, a kamera közelről mutatja Christian Bale magyar strandviszonylatban is nagynak számító hasát, nagy gonddal takargatott kopaszságát, aztán a szeretőjét játszó Amy Adamas tökéletes alakját. Utóbbit a film minden egyes jelenetében megcsodálhatjuk, ugyanis Adams összes ruhája hasig van dekoltálva. Bale volt már ijesztően sovány drogos, most pedig elhízott, szívbeteg csaló.
Talán ez, Christian Bale látványos elcsúfítása az egyetlen jele annak, hogy az Amerikai botrány készítői kezdettől az Oscarra hajtottak. Na meg a sztárparádé, Robert de Niro például másfél perce tűnik fel, és maximum tíz mondatot mond, de van egy kis szerepe Louis C. K.-nek is. Ettől eltekintve ez a film egyáltalán nem veszi magát komolyan, nem árad minden percéből az az izzadtságszag, ami a nagy konkurens 12 év rabszolgaságból, hogy márpedig ezzel akkor is Oscart fogunk nyerni. Sőt, az alapsztorit, Mel Weinberg és az Abscam fedőnevű FBI-akció igaz történetét, viccesebbre, fiatalosabbra és szexisebbre vették, mint ahogy valójában zajlott, ezért is változtatták meg a szereplők neveit. (Hogy ki kicsoda a filmben, min és miért változtattak a filmesek, arról itt olvashatnak hosszabban.)
Így lett a főszereplő Mel Weinbergből Irving Rosenfeld, a kijátszott polgármester, Angelo Errichettiből meg Carmine Polito. (Miközben a smink-, haj- és ruhaszekció mindent megtett, hogy a színészek minél jobban hasonlítsanak az eredeti karakterekre.) Weinberg már az ötvenes éveit taposta az FBI-akció idején, felesége negyven körül volt, a filmben őt a huszonéves Jennifer Lawrence játssza.
Mel Weinberg/Irving Rosenfeld gyerekkora óta abból a képességéből élt, hogy ügyesen be tudta csapni az embereket. Először csak üveges apjának segített kuncsaftokat szerezni, később egyre komolyabb biziniszekben utazott. De akkor lendült fel igazán az üzlete, amikor összejött egy Sydney Prosser nevű nővel (Amy Adams), aki legalább olyan jó volt az átverésekben, mint ő. Hamis képekkel ugyanúgy üzleteltek, mint hamis kölcsönszerződésekkel, és csak úgy dőlt a lé. De pechjük volt, így egy Richie DiMaso nevű FBI-ügynök (a bongyorira fazonírozott Bradley Cooper) lebuktatta őket. DiMaso tisztában volt azzal, hogy milyen kincsre bukkant, így azt ajánlotta a párnak, hogy segítsenek neki elkapni négy nagyobb kaliberű csalót, cserébe nem kell börtönbe menniük.
Csakhogy DiMaso ambíciója sokkal nagyobb volt pár piti bűnöző elfogásánál. Rájött, hogy a pár segítségével nemcsak kisstílű képkereskedőket, hanem politikusokat, maffiózókat is lebuktathat, így menet közben változtatott a játékszabályokon. Rosenfeld hiába intette lényegében folyamatosan óvatosságra, az FBI ügynök egyre többet és többet akart. Innetől már csak az volt a kérdés, hogy ki ver át kit ügyesebben.
Az Amerikai botrány mindezt közel két és fél órán keresztül tálalja, igaz, egy percig sem unalmasan. Minden színésznek (kivéve De Nirót) van ideje kibontakozni, amivel Bale mellett Jennifer Lawrence él a legügyesebben. Szinte minden mondata, hangsúlya vicces, el tudja hitetni velünk, hogy egy korán anyává lett, elhanyagolt, kicsit mániákus feleség, pedig hát egyáltalán nem úgy néz ki. Bale is végig remek, mondjuk ő sem volt még rossz semmiben.
De bármilyen szórakoztató is az Amerikai botrány, messze van a rendező, David O. Russell korábbi filmjeitől, a Napos oldaltól vagy A harcostól. Azok is szórakoztatóak voltak, de közben azért a torkunk is elszorult. Ebből a filmből minden, ami nem lett volna olyan vicces, például, hogy Weinberg felesége pár évvel az események után felakasztotta magát, kimaradt. Maradtak az átverések, a poénok és a szépen elvarrt szálak. Ami nem azt jelenti, hogy könnyedsége miatt esélytelen volna a díjakra. Az elmúlt évek Oscar-nyertesei, Az Argo-akció, A némafilmes vagy A király beszéde ugyanis pont ilyen ügyesen összerakott, de nem túl mély filmek voltak. Az Amerikai botrány semmivel sem rosszabb náluk, de fodrászok azért csak óvatosan nézzék meg.
IMDb: 7,9
Rotten Tomatoes: 93%
Index: 10/8