![](https://indexadhu.hit.gemius.pl/redot.gif?id=nSCbubuYpDWJZLZs0TssLrbt33Lk5kbipuiZrkg89G3.g7/stparam=skrjjshgja/fastid=eeorncrnbsilkneetelidigetojp/nc=0)
Egy igazi gyilkos is szerepel Az ördögűzőben
További Ma Is Tanultam Valamit cikkek
-
Digitális heroin is lehet, de ki tanítja meg a fiataloknak, mire valók a mobileszközök?
- Kifogyunk-e valaha a sebességből, vagy örökké gyorsulunk tovább?
- Csányi Vilmos: Nem kell meglepődni, hogy mindent elönt a gorombaság
- Finomabbnak érezzük a drágább borokat, pedig nem kellene
- Vedelték a Szajnában úszók az olimpián, de tényleg fertőtlenít a kóla?
Rengeteg rémisztő jelenet van Az ördögűzőben, engem mindig leginkább az szokott kikészíteni, amikor pár képkockára bevillan a démon félelmetes arca, de azok, akik érzékenyebbek az orvosi beavatkozásra, biztos emlékeznek arra, amikor az állítólagosan megszállt Regant mindenféle szörnyű kísérletre viszik. Az egyik ilyen során a kislány ereit térképezik fel angiográfiával, Friedkin pedig nem akarta színészekre bízni, hogy hitelesen legyenek, és a New York-i Egyetem medikusait kérte fel, hogy szerepeljenek. Az egyikőjük pedig nem volt más, mint Paul Bateson, aki évekkel később a város egyik újabb feltételezett sorozatgyilkosa lett, és nem mellesleg Friedkin következő filmjének ihletője. (Ő a szakállas asszisztens a jelenetben.)
A gyilkosságok 1973 januárjában kezdődtek: egy ismeretlen férfi szadomazo-tematikájú melegbárokban szedte fel az áldozatait, akiket vagy a lakásukon, vagy olcsó motelszobákban megkötözött és többször is megkéselt, a testrészeiket pedig zsákokban a Hudson folyóba dobta. A rendőrség nem vitte túlzásba a nyomozást, a halálok okait nem állapították meg egyértelműen. Ez persze nem azt jelenti, hogy egyáltalán nem foglalkoztak vele: egy Randy Jurgensen nevű nyomozó beépült a helyi fétisbárok közösségébe, azzal a céllal, hogy lefülelje a gyilkost. Jurgensen ugyanis pontosan olyan típus volt, mint az addigi áldozatok.
Bateson gyilkossági sorozata évekig nem szakadt meg, az egyetlen áttörést az hozta, amikor a Variety filmkritikusa, Addison Verrill is az áldozata lett 1977-ben. Erre válaszul a Village Voice újságírója, Arthur Bell folyamatosan cikkezett a helyi melegközösségben lappangó paranoiáról és az őket érő erőszakról. Bellnek végül leadták a drótot, hogy Paul Bateson, egykori röntgenasszisztens lehet a feltételezett elkövető. A rendőrség elkapta az akkor már egy pornómoziban dolgozó, kőkeményen alkoholista férfit.
William Friedkin rendező ekkor látta meg a New York Daily News címlapján Batesont, és azonnal felismerte, hogy volt egy apró szerepe Az ördögűzőben. Friedkin kapcsolatba lépett a gyilkossal, és a fogdában találkozhatott vele. Ott csak Verrill meggyilkolását vallotta be, de azt részletesen elmondta a rendezőnek. Friedkin egy 2012-es interjúban úgy beszélt a férfiről, hogy bár agysebészekkel dolgozott, ő maga nemigen volt az: a rendőrség egyik fő bizonyítéka az volt, hogy a a testrészeket olyan zsákokban dobta a folyóba, amik csak a New York-i egyetemről származhattak.
Friedkin aztán a találkozó hatására elkezdett érdeklődni a város szadomazo klubjai iránt, beleásta magát a működésükbe, személyesen is elment oda, találkozott a más korábban említett Jurgensennel, elolvasta Arthur Bell cikkeit. És aztán elkezdte írni a Cruising (magyarul: Portyán) forgatókönyvét, amiben egy sorozatgyilkos bőrfetisiszta melegbárokban szedi az áldozatait, egy beépített rendőr (Al Pacino) pedig próbálja minél gyorsabban elkapni. A sors fintora, hogy Arthur Bell, akinek a cikkei nélkül nem létezne a Cruising, homofóbnak és túl erőszakosnak ítélte a filmet, és tüntetéseket is szervezett ellene.
Bateson hivatalosan sosem ismerte el, hogy ő lett volna a zsákos gyilkos, bár a pletykák szerint fogságban többször is eldicsekedett azzal, hogy mennyi férfit ölt meg is darabolt fel. Végül 2004-ben szabadult.
(Források: Blumhouse, Ididitforjodie)
![](https://indexadhu.hit.gemius.pl/redot.gif?id=nSCbubuYpDWJZLZs0TssLrbt33Lk5kbipuiZrkg89G3.g7/stparam=skrjjshgja/fastid=eeorncrnbsilkneetelidigetojp/nc=0)